FORME DE PARTICIPARE LA VIAȚA COMUNITĂȚII, COMPLEMENTARITATE SAU OPOZIȚIE? - SĂVEANU, Tomina Gabriela (Presa Universitară Clujeană, 2014)
Această carte reprezintă lucrarea de doctorat cu titlul „Participare comunitară în Oradea” susţinută la Universitatea din Oradea în 2011 sub coordonarea domnului prof. univ. dr. Gheorghe Şişeştean. Studiul participării comunitare constituie o temă recurentă pentru cercetători din mai multe domenii de studiu. Sociologi, politologi, economişti, psihologi şi filosofi au încercat să explice, din diferite puncte de vedere, implicarea indivizilor în colectivitate. Depăşind concepţiile strict utilitariste ale actorilor sociali perfect raţionali care urmăresc maximizarea profitului propriu, se remarcă faptul că oamenii colaborează, împărtăşesc, comunică, sunt interesaţi de problemele colective şi de cele ale anturajului. În consecinţă, ei realizează diferite acţiuni, intenţionat sau ca rezultat secundar al altor factori, orientate către ceilalţi care au ca scop final îmbunătăţirea situaţiei în comunitatea şi grupul din care fac parte. Constatarea acestei implicări a suscitat interesul a numeroşi teoreticieni care au reliefat efectele, în primul rând, benefice ale acestei implicări. Alexis de Tocqueville, Almond şi Verba, Putnam au orientat discuţiile cu privire la efectele acestei participări asupra procesului democratic. Coleman, Bourdieu şi alţii au accentuat efectele benefice ale unei vieţii sociale active asupra dezvoltării individuale şi colective. Aceste sensuri au dus la o proliferare a cercetărilor care explică atât sursele implicării indivizilor în viaţa comunităţii, caracteristicile acestei participări, cât şi efectele individuale şi sociale produse.