Imagini ale intersubiectivității - PANTEA, Ana (Presa Universitară Clujeană, 2020)
Dacă ne referim la intersubiectivitate ca la un fundament pentru constituirea de către eu şi celălalt a relaţiilor sociale, atunci prin teoriile intersubiectivităţii se explicitează modalităţile prin care un eu şi tu împărtăşesc experienţe din lumea vieţii şi comunică. Relaţionarea intersubiectivă este simplu spus ce se întâmplă aici şi acum. O comunitate educaţională este intersubiectivă atunci cânt toţi participanţii sunt convinşi de unicitatea perspectivei lor şi ei interacţionează pe baza unui conţinut dat. Prin interacţiunea asupra conţinutului dat, prin comunicare, se naşte de fapt o nouă lume comună. Un astfel de context a fost numit de unii filosofi comunitate dialogică sau comunitate hermeneutică. Ceea ce este interesant în acest context este interacţiunea dintre subiecţi şi finalitatea acestei interacţiuni la nivelul vieţii cotidiene. Astfel partenerii cooperează pentru a stabili o lume împărtăşită în comun în care consensul este posibil şi sensul poate fi stabilit între participanţi.